Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Jeg så ham ikke, Mia.
Faen!
Faen i helvete...
Rob, vi må ut og se.
Herregud, Rob!
Det går bra, babe.
Herregud!
Faen...
Faen.
Rob, vi må ringe noen.
Nei, nei! Helvete heller, Mia. Tenk deg om.
Du må tenke deg om.
Vi har jo drukket som faen. Og jeg...
Dette går man rett i fengsel for!
Jeg aner ikke hvor mye jeg har fått i meg, og jeg meide ned en fyr!
Det er jeg som settes på celle! Jeg er føreren...
- De setter meg på celle, og der blir jeg! - Vi kan ikke la ham ligge der.
- Hold kjeft, Mia! - Vi kan ikke la ham ligge midt i veien!
Jeg må tenke, for faen! Jeg må tenke.
Faen!
Der borte er det en innsjø.
Det ligger en sovepose i bagasjerommet. Hold et øye med veien!
- Mia. - Ikke...
Kom igjen, Mia. Hjelp meg med soveposen.
- Nei. - Kom igjen, babe!
Faen.
Du henter steinene, jeg stabler dem.
Jeg trenger flere steiner.
Lag en haug, for faen. Sett dem her.
Lukk den. Lukk den over hodet hans.
Tre… to… én.
Det er en ære å tale her i dag, i slikt et celebert selskap.
Det er en glede å bli delt...
Det er en glede å bli bedt om å dele min visjon for fremtiden.
I en verden full av urett, trangsyn og digre miljøutfordringer -
- er det vanskelig å se for seg en lys fremtid, men vi kan, og vi må.
Bare slik kan vi skape en bedre morgendag.
Jeg begynner med en artig anekdote.
Jeg stikker.
Ha det.
- Sees senere. - Sees i morgen.
- Ha en fin dag. - Du også.
- Ha det, mamma. - Vær så god.
Hei, bisken.
Et øyeblikk!
Jeg kommer!
Et øyeblikk!
Mrs. Carmichael? - Ja?
Jeg er her på vegne av Realm Forsikring. Jeg vil notere det du husker om ulykken.
- Kan jeg komme inn? - Ok.
...en som er blitt en av sin generasjons mest innovative arkitekter.
Hun er ikke bare byggarktitekt, men en samfunnsarkitekt.
Men det får holde som presentasjon. Ta godt imot Mia Nolan!
Takk, Martin.
Det er en ære å tale i slikt et celebert selskap.
God kveld, og velkommen til Fences Pizza.
UTLEVERING
Pizzaen din er klar til henting.
- Det er meg. - Hei.
- Fått hollandsk pelssyke på haka, eller? - Drit og dra.
Jeg sa ikke at jeg ikke likte det. Kom inn.
Det er to år siden sist nå, ikke sant?
Tre.
Det må være viktig når du kommer til hotellrommet mitt.
- Skal vi spise ute et sted? - Vel...
Jeg tok kontakt fordi jeg så du var i byen. Det var en arkitekturtilstelning?
Et "forum" kaller de det. Folk betaler faktisk for å høre meg prate.
Tenk det...
Nesten ikke til å begripe.
Du ser godt ut. Mye trening?
Du ser...
Jeg ser ut som hundedritt, Mia. Du skal få slippe å si noe.
Tørka hundedritt.
- Vil du ha en drink? - Jeg gjorde kort prosess.
Du sluttet helt?
Ni måneder, tre uker, to dager.
Bra jobba. Så fint.
Men ta deg en, du. Virkelig.
- Sikker? - Bombesikker.
Du valgte et elendig sted å møte meg. Det stinker humle i hele gata.
- La du merke til det? - Nei.
Det oser av øl. Det hjelper neppe på nykterheten.
Men jeg bør vel ikke prate om… børst.
- Du er vel ikke her for å prate om... - Jo, det gjelder det.
Jeg har tenkt på den natta igjen.
- Rob. - Jeg klarer ikke la være.
Vi ble enige om å glemme det.
Skulle vi ikke prøve å fortrenge det?
Jeg klarer det ikke. Beklager.
Det er lenge siden.
Vel, her inne... er det nå.
Ja, jeg vet det.
Hvorfor hjemsøker det deg i dag?
- Det var en nyhetssak. - Nyhetssak?
Eller en featureartikkel. Kall det hva du vil.
Jeg skrev den ut til deg.
Mia?
Det er henne. Det er kona hans.
- Det kan du ikke vite. - Det er et bilde av ham nederst.
Det er ham.
Den stakkars jævelen ble aldri funnet.
Hun giftet seg aldri på nytt.
Hun flytta ikke engang. Hun ble der i tilfelle han kom tilbake.
I så lang tid, Mia. Hun venter fortsatt på ham.
Det er skrekkelig.
Men hva kan vi gjøre?
Jeg skal skrive et brev.
- Nei. - Anonymt.
- Jeg nevner ikke deg. - Nei, Rob.
Hvem vet hva du setter i gang da?
- Jeg kan ikke leve med det. - De kan spore det tilbake til deg.
De finner liket, så finner de oss.
- De finner ikke oss. - Jo, og da er vi ferdige.
Da jeg sluttet å drikke, ba de meg skvære opp med alle jeg hadde såret.
- Hvem har jeg vel såret mer enn henne? - Du skulle ikke såre noen. Hva med meg?
- Hva med henne? - Nei.
Nei! Faen!
Det var din fordømte idé!
Jeg vet det. Og jeg er lei for det.
Femten år. 15 år med den faens skammen og skyldfølelsen.
Jeg kom meg videre. Jeg har et liv. Du forstår ikke, Rob.
- Det er ikke poenget. - Du forstår ikke.
Du er ikke gift. Jeg har en sønn på ni.
- Du har sett bilder. Tenk på ham, da! - Jeg er lei for det.
Jeg holdt det for meg selv for din skyld, for faen!
Jeg er lei for det.
Se på meg.
- Se på meg. - Jeg har bestemt meg, og sånn blir det.
Vær så snill!
Vær så snill, Rob. Hør på meg. Jeg forstår.
Gjør du?
Ja. Kom igjen, la oss prate om det.
Nei. Jeg kan ikke bli.
- Nei, nei. - Hva driver du med? Slipp!
Jeg drar, for helvete!
Hva driver du med?
Mia, for helvete... Slipp, for helvete!
Faen!
VELKOMMEN Mia Nolan
SKADERAPPORT
Codger.
Han heter Codger.
Hva?
- Du liker ham ikke. - Det er ikke sånn.
- Det er så vrient å finne gaver til deg. - Nei, jeg liker ham. Han er lodden.
- Nettopp. Ali kommer til å falle pladask. - Men det er så mye som skjer nå...
Jeg tar ham tilbake. Fyren i dyrebutikken sa det var greit.
Nei, du har rett.
Han vil gjøre Ali godt.
Codger blir.
Han er "leieboeren Codger".
Her må det skiftes.
- Gratulerer med dagen. - Takk.
LASTER OPP
Romservice.
Flott. Takk.
VOKSENFILMER
BEKREFT KJØP
Hei, kjære.
Ja. Foredraget gikk strålende.
Ja, jeg er tilbake i morgen.
Jeg er bare sliten.
Gjorde han? Så flott.
Nei, ikke gi ham telefonen.
Pappa sa du var flink på teaterøvingen i dag.
Det var en bra øving. Ja, jeg er stolt av deg.
Jeg er glad i deg.
NOLAN ARKITEKTUR RIMELIGE BOLIGER FOR ALLE
SPILL AV PÅ NYTT?
Det var én natt?
Du brukte romservice, og filmen kostet 9,99.
Filmen?
Du så en film i går, ikke sant?
Ja. Jeg var på rommet i går kveld.
Takk.
Realm Forsikring. Det gjelder pizzabilulykken.
Kom inn.
Det vil dekke alt i opptil fire måneder, men dette er et betydelig krav.
Jeg skulle på turné med filharmonien neste uke.
Europa, Midtøsten, Australia. Men nå går det ikke.
Som du sikkert skjønner, må vi granske når utbetalingen er såpass høy.
Selvfølgelig.
Den veistrekningen har et sikkerhetskamera -
- som ble ødelagt, sikkert av noen unger som var uheldige med paintball.
Men… -
- …budbilen må da ha hatt kamera.
- Det fungerte ikke. - Herregud, da.
Det er faktisk gunstig for deg. Fences Pizza er et stort firma.
De har hevdet at deres førerløse biler sjelden krasjer.
Men et ødelagt kamera antyder jo uaktsomhet.
Så om vi kan vise at du er skyldfri, vil du da gå til sivilt søksmål med vår hjelp?
Det kan stå om mye penger.
- Greit, jeg er overbevist. - Flott.
- Jeg kobler deg til erindreren. - En av disse minneskraperne?
Vi foretrekker "stadfestere".
- Politiutstyr, ikke sant? - Ikke siden i fjor.
Alle bruker dem nå.
- Får jeg..? - Ja.
Jeg føler meg som en forsøkskanin.
Denne får tilgang til hukommelsessporet, minnene dine av det som skjedde.
De er subjektive, og ofte ikke helt presise. Gjerne preget av følelser.
Men ved å sanke en rekke erindringer fra deg og eventuelle vitner -
- danner vi oss et godt bilde av helheten.
Jeg husker ingenting. Helt blank.
Jeg har noe som kan hjelpe.
Å bli full?
Ulykken skjedde noen hundre meter fra Castle Port-bryggeriet.
Hele området lukter som en pub.
Ikke smak, bare lukt.
Duft er en ypperlig minnevekker. Den fører deg tilbake til der det skjedde.
Å, det var kjent.
Fokuser på den duften, lukk øynene og se for deg gaten.
Nå får vi noe.
Ja, jeg var i en slags tegneseriebutikk...
Kultgreier.
Jeg tror det begynte å snø da jeg gikk derfra.
Det lavet ned.
Jeg hørte musikk fra en bil.
Jeg liker den sangen.
En kvinne i gul kåpe kom mot meg.
Ansiktet kommer klart frem.
Hun hadde på seg rar leppestift. Den stakk seg ut.
Og hun er pen.
Ja. Det også.
Jo mer følelser noe vekker i deg, dess mer levende blir erindringen.
Altså var det musikk og en jente. Hva skjedde så?
Jeg skulle krysse veien, og tenkte egentlig ikke på noe, og...
Og da forsvinner det bare.
Det går bra. Du har gitt meg en del å gå på.
Virkelig?
Jeg har noen jeg kan spore opp nå. Lille frøken Gul Kåpe.
- Vandreren vender tilbake. - Ja.
Du vet ikke hvordan man ordner dette, vel?
Jeg tar en titt senere.
- Hei, mamma. - Hei på deg.
Dette er den store kvelden.
- Vi kunne blitt alt hva vi ønsket oss - Pappa!
Skolemusikal. Bugsy Malone.
Er alt bra med deg?
De skjønner ikke noe av lydanlegget sitt, så jeg tilbød meg å hjelpe til.
Jeg blir der hele dagen. Du dør vel ikke av ensomhet imens?
Jeg klarer meg.
Sees kl 19.30, da. Ikke glem det.
Det skal jeg ikke.
Sees.
Ser deg senere.
Ha det.
TREFF: Noni Harper-Brown
Det var jo i går. Du er effektiv.
Jo friskere minne, jo sterkere. Og jo sterkere minne, jo sterkere sak.
Kan du også lukte litt på dette?
Gud vet hva de tror vi gjør her inne.
Lukk øynene. Jeg skal også spille musikk for deg.
Stemmer. Den der spilte.
Så pussig.
Ha de tingene i mente, og se for deg hva du så.
Jeg var på Stanhope Road ved hotellet, -
- og så på leiligheter og sånt. Tittet litt.
Det kom en kar mot meg.
Jeg husker jeg tenkte at han virket søt.
Musikken kom fra bilen som kjørte vekk.
Det var da budbilen kjørte forbi.
- Fences Pizza? Hvor raskt kjørte den? - Om den råkjørte, mener du?
- Prøv å fokusere på kjøretøyet. - Kanskje.
FARTSMÅLING
UMULIG Å ANSLÅ
Jeg vet ikke. Umulig å si.
Hva med selve smellet?
Jeg så det ikke. Jeg så bare det som skjedde etterpå.
Så du et sterkt lys rett før?
Ja. Som om noen tok et bilde.
Rett utenfor den tannlegen.
Og du har lydtette vinduer, antar jeg?
- Ja. Iblant får vi en skrikhals. - Da dropper jeg musikken.
Ærlig talt er det minnet litt flaut.
- Slapp av. Jeg har sett det meste. - Er du nødt til å bruke den der?
Minnene dine vil ikke bli vist til noen.
Med mindre de viser at du skader deg selv eller andre.
Kjør på, da.
Jeg hadde en pasient.
Jeg ser det.
Hun dro vel rundt seks.
Jeg ble igjen for å rydde.
Så du noe fra vinduet?
Det sto en kar i hotellvinduet.
Hva kan jeg si?
Han var... fotogen.
Tok du et bilde?
Vel, jeg prøvde.
Jeg hadde på blitz ved en feil, så jeg fikk bare gjenskinn.
- Og så? - Jeg skulle til å ta enda et.
Jeg så en kvinne som stirret på noe.
Så jeg så ned, og der var det mye oppstandelse.
Det var en kvinne der i en limegrønn kåpe.
Nei, den var gul.
- Den var iøynefallende. - Minner kan være subjektive.
Vi samler en slags middelverdi, publikums bilde av virkeligheten.
Så du bilen treffe fotgjengeren? Har du noen anelse om hastigheten?
Jeg så dessverre ikke selve krasjet.
Greit.
Du nevner ikke bildet for noen?
Det trenger jeg ikke ta med i rapporten. Det er trygt hos meg.
Det var rom 304.
Kan du si meg hvem som bodde der?
- Du er ikke fra politiet. - Nei, men...
- Da må du søke om innsyn. - Det kan ta opptil en uke.
Ledelsen har terpet på det helt siden det med dommeren i "Hot Shots".
Han ble tatt med en mannlig prostituert. En tabloidavis fikk navnet hans -
- ved å bryte seg inn i bookingsystemet vårt, så nå er de strenge.
Hun jeg vil ha tak i, har ikke gjort noe. Hun kan ha sett noe utenfor i går 18.30.
Jeg kan...
Jeg kan si deg at hun ikke var utenfor, og jeg vet hva hun så på.
Jaså?
Jeg kan ikke si hvem hun er, men hun liker... interessante filmer.
Vi loggfører betalingsfilmene folk ser på, og hennes valg skilte seg ut.
Så fint for henne. Takk.
Velsigne deg!
Hvordan går det med pizzaulykken?
Skikkelig irriterende.
Skyldfordelingen er umulig fordi de ikke blir enige om farten, -
- og jeg finner ingen som så krasjet. Ikke så langt, altså.
Utenom det uklare trynet der, hvem hun nå måtte være.
Bingo!
- Mia Nolan. Kanskje du vil si noe. - Hvorfor skulle hun ikke det?
Hun gjorde noe flaut på hotellrommet.
Hun så en pornofilm. Kanskje får jeg ikke grave i sinnet hennes.
Hun bor rundt åtte mil utenfor byen. Greit om jeg drar dit nå?
Det er litt sent.
Ordner jeg dette på 24 timer, får jeg dobbel bonus.
Vel...
Dra, da.
MÅTTE VENTE....
Hei, jeg er Shazia fra Realm forsikring.
- Jeg har forsikring. - Jeg er ingen selger.
Jeg følger opp en ulykke du kanskje så. En bilulykke.
- Jeg vet ikke noe om det. - Det var i går.
- En ulykke? - På Stanhope.
En fotgjenger ble påkjørt av en førerløs budbil ved Medina Plaza. Fences Pizza.
Å, det stemmer. Det så jeg.
Jeg forsto ikke helt først. Men ja, det så jeg.
Du så hva som skjedde?
Ja. En mann gikk over gaten, og en liten varebil meide ham ned. Det gikk fort.
Kan jeg stille deg noen spørsmål? Det går fort.
Beklager, jeg er veldig opptatt.
Ikke for å være streng, men det er lovpålagt siden i fjor.
Lovpålagt?
Hvis du har vært vitne til en ulykke, ja.
Jeg må melde fra til politiet om noen nekter, og da tar alt så lang tid.
Kom inn.
Takk.
Den veien.
Ok.
- Hva er den til? - Stadfesteren?
Den hjelper meg med å fastslå hva som skjedde.
Får jeg?
Jeg kan si deg hva som skjedde.
Bilen traff en fyr og slo ham over ende. Folk kom til for å hjelpe.
Hvor raskt kjørte bilen?
Det er det jeg må danne meg et bilde av.
Det er ikke lett å formidle det hjernen har oppfattet, -
- men inntrykket du har dannet deg, er svært nyttig.
- Men jeg må... - Det er alt jeg trenger.
Du kan få lese betingelsene her.
Alt det juridiske står her.
Jeg blåser i hva du gjør på hotellrommet på fritiden.
Jeg skal ikke spørre om det. Det ligger jeg unna.
- Greit. - Privatliv er privatliv.
- Bare ulykken, altså? - Bare den.
Det er mye å lese, hva?
- Vil du ha te eller kaffe? - Gjerne kaffe.
- Greit. Espresso? - Supert.
Greit om jeg går på do, siden jeg må sitte en stund?
- Ja da. - Ok.
Jeg spiste hotellmaten. Fikk romservice.
Spiste romservicemat.
Jeg var alene på rommet og så på porno.
Så på porno.
Så ulykken.
Kom igjen! Fokuser!
Jeg var der alene.
Vær så god.
Lukt på den.
- Hva er det godt for? - Det vekker minner.
Sånn, ja.
Musikken vil også friske opp hukommelsen din.
Lukk øynene.
Vi begynner med deg på hotellrommet.
Jeg var på rommet, og bestilte romservice.
ErikaLustFilms presenterer
Jeg trenger bare ulykken.
Prøv å se for deg det som utspilte seg rett før ulykken.
Hva i helvete!
- Jeg har holdt det for meg selv... - Vekk! Slipp, for helvete!
Så flott.
Jeg fikk det jeg trengte om varebilen, så nå drar jeg.
Det var alt.
- Fikk du alt du trengte? - Ja.
Det gikk fort. Det gjaldt bare farten.
- Akkurat... - Ja.
Beklager om jeg var brå. Det har vært en lang dag.
- Det går bra. - Mye jobb om dagen.
- Fikk du alt du trengte? - Ja da. Alt sammen.
- Slapp av, og takk. - Dette høres dumt ut, -
- men iblant får jeg vanvittige tanker. Det betyr ikke noe.
Skjønner du? Rare tanker, vet du?
Det går bra, som sagt. Jeg fikk det jeg trengte. Takk.
Men vet du hva jeg mener? Det er bare hodet mitt.
Kom igjen, da!
Beklager.
Jeg dreit meg ut og fikk panikk.
Fikk du vondt i hodet?
Hva skal jeg gjøre med deg nå?
Jeg kan jo ikke la deg dra.
Du vil jo si det til noen.
Og selv om du ikke gjør det, lagres erindringene dine.
- Jeg skal ikke... - Blir de ikke det?
Nei.
Jeg tar den ut. Lover du å ikke skrike?
Lover du?
Glem rapporten. Jeg sletter den. Ingen får se den.
Tja... Jeg prøvde, men fikk det ikke til.
Jeg sier det ikke til noen! Jeg glemmer hele greia.
Ingen får vite det. Jeg sier ingenting.
- Skulle ønske jeg trodde på deg. - Jeg mener det!
Jeg har sett ting... Sett ting på stadfesteren.
Hemmelige, personlige ting. Jeg har aldri røpt noe av det.
Det kan jeg ikke, ifølge loven! Det er som katolske skriftemål.
Det er ulovlig å si noe. Fullstendig ulovlig, selv om jeg ville.
Det der er ikke sant, vel?
- Jo! Jeg sverger! - Nei.
Det er det.
Sa du til noen at du skulle hit i dag?
- Du lyver. - Nei, jeg lyver ikke!
Nei! Jeg sverger!
Jeg sverger! Nei!
Hva gjorde du før du kom hit i dag?
Den sangen liker jeg.
Hvem snakket du med?
Bingo.
Mia Nolan, hvis du vil si noe.
- Hvis hun vil si noe? - Nei!
- Er det mannen din? - Nei!
Jeg er så lei for det.
Kan du lukke øynene for meg?
ADRESSEBOK: KONTOR. HJEMME. SYKEHUS.
HJEMME (87 KILOMETER UNNA)
Alle har på seg kostyme. Kom presis.
- Ja da, kjære. - Er du langt unna?
- Husk at det begynner kl 19.30. - Jeg når det. 19.30.
- 19.30. - Ja.
- Greit. - Sees utenfor.
- Sees snart, vennen. - Ok.
- Det var på håret. - Jobben, vet du.
- Har du spist en vingård, eller? - Nei, bare et glass.
Ikke faen.
- Vi går inn. - Greit.
Vi kunne blitt alt hva vi ønsket oss
Det er aldri for sent å forandre seg
Det er blitt bestemt At vi skal tenke på saken
Og det synes kanskje du òg at vi burde
To, tre, fire!
Vi kunne blitt alt hva vi ønsket oss
Ja, det valget var vårt
Det er blitt bestemt At vi står svakere hver for oss
La vennskapet doble våre krefter
Dobbeltdrap, ja. Én voksen mann og ett spedbarn, gutt.
Jeg er på åstedet nå.
Hvem dreper vel en baby?
Jeg aner ikke.
Antagelig noen som ikke ville etterlate noe vitne.
Blodbad oppe, og dette nede.
Men han så jo ingenting.
Det stakkars kreket var visst født blind.
Jeg har ikke peiling på hvem vi ser etter.
Godt du ikke spør meg.
Vi drar og overlater stedet til erindringsteamet. Kom.
Spre litt kjærlighet Så får du så mye igjen
Du vil bli husket, vet du vel
For alt det du sier og alt du gjør
En applaus for årets fantastiske skolekor!
For en herlig aften. Takk for at dere kunne komme.
Tekst: Nicolai Herzog